PRACOVNÍ NÁVRH 
 
Příloha 1 k vyhlášce č. 505/2006 Sb.

Vymezení schopností zvládat základní životní potřeby 

Navrhované znění text písm. a) Mobilita: 
Za schopnost zvládat tuto základní životní potřebu se považuje stav, kdy osoba je schopna zvládat
1.	vstávání a usedání,
2.	stoj, 
3.	zaujímat a měnit polohy,
4.	pohybovat se chůzí krok za krokem, popřípadě i s přerušováním zastávkami, v bytě a bezprostředním okolí bydliště, v dosahu alespoň 200 m, a to i po nerovném povrchu, 
5.	chůzi po schodech v rozsahu jednoho patra směrem nahoru i dolů, 
 nastupovat a vystupovat z dopravních prostředků včetně bariérových, a používat je. 

Navrhované znění text písm. b) Orientace: 
Za schopnost zvládat tuto základní životní potřebu se považuje stav, kdy osoba je schopna 
1.	poznávat a rozeznávat zrakem a sluchem,
2.	mít přiměřené duševní kompetence, 
3.	orientovat se osobou, časem a  místem, 
4.	orientovat se v přirozeném sociálním prostředí,
5.	orientovat se v obvyklých situacích a přiměřeně v nich reagovat. 

Navrhované znění text písm. c) Komunikace: 
Za schopnost zvládat tuto základní životní potřebu se považuje stav, kdy osoba je schopna 
1.	dorozumět se mluvenou řeší a porozumět mluvené řeči, 
2.	chápat obsah přijímaných a sdělovaných zpráv,  a to i písemných, 
3.	vytvářet rukou psanou krátkou zprávu,
4.	porozumět všeobecně používaným základním obrazovým symbolům nebo zvukovým signálům, 
5.	používat běžné komunikační prostředky. 

Navrhované znění text písm. d) Stravování: 
Za schopnost zvládat tuto základní životní potřebu se považuje stav, kdy osoba je schopna 
1.	vybrat si ke konzumaci hotový nápoj a potraviny, 
2.	nápoj nalít, stravu naporcovat,
3.	rozdělit stravu na menší kousky a naservírovat ji,
4.	najíst se a napít,
5.	dodržovat stanovený dietní režim. 

Navrhované znění text písm. e) Oblékání a obouvání: 
Za schopnost zvládat tuto základní životní potřebu se považuje stav, kdy osoba je schopna
1.	vybrat si oblečení a obutí přiměřené okolnostem,
2.	oblečení správně vrstvit,
3.	oblékat se a obouvat se, 
4.	svlékat se a zouvat se, 
5.	manipulovat s oblečením v souvislosti s denním režimem. 

Navrhované znění text písm. f) Tělesná hygiena: 
Za schopnost zvládat tuto základní životní potřebu se považuje stav, kdy osoba je schopna 
1.	použít hygienické zařízení,
2.	mýt si a osušovat si jednotlivé části těla,
3.	provádět celkovou hygienu,
4.	česat se, provádět ústní hygienu, holit se. 

Navrhované znění text písm. g) Výkon fyziologické potřeby: 
Za schopnost zvládat tuto základní životní potřebu se považuje stav, kdy osoba je schopna 
1.	včas používat WC,
2.	zaujmout vhodnou polohu,
3.	vyprázdnit se,
4.	provést očistu,
5.	používat hygienické pomůcky. 

Navrhované znění text písm. h) Péče o zdraví: 
Za schopnost zvládat tuto základní životní potřebu se považuje stav, kdy osoba je schopna
1.	dodržovat stanovený léčebný režim,
2.	provádět stanovená preventivní, léčebná a ošetřovatelská opatření a používat k tomu potřebné léky, pomůcky,
3.	v případě potřeby přivolat pomoc. 

Navrhované znění text písm. i) Osobní aktivity: 
Za schopnost zvládat tuto základní životní potřebu se považuje stav, kdy osoba je schopna 
1.	vstupovat do vztahů s jinými osobami,
2.	plánovat a uspořádat osobní aktivity,
3.	styku se společenským prostředím,
4.	stanovit si a dodržet denní program, 
5.	vykonávat aktivity obvyklé věku a prostředí jako např. vzdělávání, zaměstnání, volnočasové aktivity, vyřizovat své záležitosti. 

Navrhované znění text písm. j) Péče o domácnost: 
Za schopnost zvládat tuto základní životní potřebu se považuje stav, kdy osoba je schopna 
1.	nakládat s penězi v rámci osobních příjmů a domácnosti,
2.	manipulovat s předměty denní potřeby,
3.	obstarat si běžný nákup,
4.	ovládat běžné domácí spotřebiče,
5.	uvařit si teplé jídlo a nápoj,
6.	vykonávat běžné domácí práce, nakládat s prádlem, mýt nádobí, 
7.	obsluhovat topení, udržovat pořádek. 

Odůvodnění změn přílohy  č. 1 vyhlášky 505/2006 Sb., kterou se provádějí některá ustanovení zákona o sociálních službách

Pro MPSV se zdrojem změn pro novelizaci přílohy č. 1 vyhlášky stal podnět Sdružení zdravotně postižených v České republice (dále jen „SZdP v ČR“) ze dne 15. května 2014 ke zcela zásadní změně vymezení základních životních potřeb.  

Návrh SZdP v ČR vychází z původního znění přílohy č. 1 vyhlášky č. 505/2006 Sb., „Činnosti pro hodnocení schopnosti zvládat úkony péče o vlastní osobu a úkony soběstačnosti a odchylný způsob hodnocení těchto úkonů u osob do 18 let věku“. Stávající aktivity vymezující jednotlivé základní životní potřeby (dále jen „ZŽP“) jsou v něm nahrazeny bývalými činnostmi péče o vlastní osobu a soběstačnosti; navíc jsou v návrhu uvedeny další skutečností, které bývalá úprava neobsahovala a neobsahuje ani tzv. „věkové milníky“ pro hodnocení schopností zvládat příslušné aktivity u dětí. Návrh předložený SZdP v ČR tak nepřímo nastoluje stav, který existoval do 31. 11. 2011 a který vedl  MPSV v roce 2011 ke změně posuzování stupně závislosti, neboť jak klienti systému, tak lékaři posudkové služby, ošetřující lékaři i sociální pracovníci namítali jeho nepřehlednost, složitost a malou srozumitelnost. Implementační problémy bývalého systému posuzování stupně závislosti stavícího na poměrně extenzivním využití MKF/ICF byly akcentovány nezájmem lékařské veřejnosti o používání MKF/ICF. 

MPSV konzultovalo návrh SZdP v ČR s některými odbornými lékařskými společnostmi a společností sociálních pracovníků, které uvedly, že řada činností uvedených v návrhu je v praxi jen těžko objektivizovatelná, a to jak ošetřujícími lékaři posuzované osoby, tak i sociálním pracovníkem v rámci sociálního šetření. Za uvedeného stavu věci by lékařská posudková služba nemohla spolehlivě a objektivně posoudit 136 činností uvedených v návrhu SZdP v ČR, protože by o nich neobdržela dostatečné informace ani z lékařských nálezů ani ze sociálního šetření. Posouzení zdravotního stavu musí být opakovatelné a přezkoumatelné a bez pochybností o správnosti. Zvládání či nezvládání jednotlivých skutečností musí být objektivně prokázáno. Z praxe v minulosti lze konstatovat, že za účinnosti předchozí právní úpravy, kdy byly jednotlivé úkony definovány více dílčími aktivitami, byla objektivizace zvládání jednotlivých dílčích aktivit obtížně prokazatelná. 

MPSV se po více než osmileté existenci systému příspěvku na péči zasazuje o to, aby pro posouzení zdravotního stavu a stupně závislosti byla nastavená taková kritéria, která lze zjistit sociálním šetřením a objektivizovat lékařským nálezem ošetřujícího praktického lékaře a lékařů specialistů, i když lékaři v praxi nepoužívají hodnocení disability svých pacientů dle MKF/ICF. Nelze-li zvládání některé skutečnosti objektivně zjistit, je kontraproduktivní tuto skutečnost zapracovávat do právního předpisu. Tyty faktory byly pro MPSV hlavním důvodem pro rozhodnutí o nevyužití návrhu SZpP v ČR jako celku.  

Proto MPSV zpracovalo kompromisní návrh, který využívá některé skutečnosti z návrhu SZdP v ČR tak, aby byl naplněn zásadní cíl - zvýšit jistotu žadatelů o příspěvek na péči prostřednictvím přehledné, srozumitelné, ucelené věcné a právní úpravy. Jednotlivé skutečnosti – aktivity, které byly doplněny do vymezení některých základních životních potřeb a do předkládaného návrhu, byly po obsáhlé odborné diskusi vybrány tak, aby je upřesnily a rozšířily bez narušení jejich obsahu a významu. Pro MPSV bylo zároveň významné, že nově doplněné skutečnosti musí být věkově neutrální a použitelné u všech posuzovaných bez ohledu na jejich věk. Stěžejní bylo zároveň, aby nově doplněná jednotlivá kritéria zůstala srozumitelná jak pro klienty systému, tak pro profesionály – aktéry systému - ošetřující lékaře, sociální pracovníky, posudkový orgán. Každá skutečnost, doplněná do návrhu právní úpravy musí být spolehlivě objektivizovatelná odbornými lékařskými nálezy popřípadě sociálním šetřením a musí být odůvodnitelná při posuzování stupně závislosti.

Obsahem předkládaného návrhu je doplnění – rozšíření vymezení některých základních životních potřeb o 15 aktivit a tři formální zpřesnění textu.  Nově by bylo tedy hodnoceno 100 aktivit namísto stávajících 85. Tím bude systém velmi podrobný, nestane se ale nepřehledným a nesrozumitelným a bude možné ho i nadále dobře implementovat v praxi. Čím více skutečností by bylo hodnoceno, tím vyšší by se stalo i riziko případného pochybení či selhání lidského faktoru. Zároveň by výkladové problémy byly podstatně větší a možnost zajištění jednotného posuzování stupně závislosti by byla ohrožena a značně snížena. 

Provedení dílčích změn formou novelizace přílohy prováděcího právního předpisu lze poměrně rychle realizovat a potřebné změny tak promítnout do praxe k zlepšení fungování systému do doby než budou přijata zásadní systémová opatření.